Ветлікарка його навіть вдома доглядала: історія, як виходжують 4-місячне пташеня у Тернополі
406
Врятоване життя. У одній з тернопільських ветклінік виходжують 4-місячне пташеня. Знесиленого канюка на початку вересня помітили поблизу Березовиці. Він не тримався на лапах, не міг злетіти, а його вага була майже вдвічі меншою за потрібну. Тож небайдужі привезли його до тернопільських фахівців, які взялися за його лікування. Наразі птах потребує цілодобовий догляд та перебуває під киснем. Більше знає наша Юлія Пацкаль.
Ірина Лисаківська, ветлікарка, розповідає: “Почалась віддишка, почалась симптоматика, якої не було. То вже привезли, під кисень поклали і він буде сьогодні під киснем, можливо будемо з ним ночувати разом”.
4-місячного канюка виходжують фахівці однієї з тернопільських ветклінік. На початку вересня його знесиленим знайшли небайдужі у лісі поблизу Березовиціта передали ветеринарам. На первинному огляді птах не тримався на лапах, та не зміг злетіти. А його вага була майже вдвічі меншою за потрібну.
“Він не захищався, ніяких агресій. Це дика тварина, вона повинна була реагувати на людей. Він просто лежав, як ганчірка. На початку було 900 грамів ваги всього, при нормі – півтора кг. За ці майже два тижні він вже набрав 100 грамів. Це вже в нас свято трішки було”.
Стан птаха покращувався з кожним днем. Він почав самостійно вставати, махати крилами та захищатися, коли наближались люди. А порції їжі, яку з’їдав канюк, щоразу збільшувались. Щоб забезпечити птаху цілодобовий догляд, Ірина брала його до себе додому. Проте днями він знову повернувся до ветклініки та наразі знаходиться в імпровізованому інкубаторі під киснем.
“
В цих видів тварин через півтора-два тижні від травми, що ми розуміли з самого початку, в них буває набряк мозку. І зараз в нас почалась симптоматика схожа до того. І віддишки пішли, і трішки в’ялість пішла, і відмова від їжі невелика. Тобто він їсть, але не ту кількість, яку він вже їв”.
Фахівці сподіваються, що стан канюка невдовзі знову покращиться, а коли він повністю одужає, передадуть на опіку до заповідника. Ім’я врятованому птаху так і не дали, щоб не звикати, бо він, переконані, має жити у дикій природі.